Hvis du som jeg foretrækker at spise sammen med de lokale eller bare at spise et sted med den rette stemning, er en velafprøvet løsning at vente til det tidspunkt, hvor lokalbefolkningen spiser i området. Jeg plejer at spadsere rundt efter 20.00 og kigge ind gennem vinduerne. Er der en god belægning? Ser folk ud til at hygge sig? Ser maden god ud? Og gør nogen af gæsterne? Denne metode har selvfølgelig den ulempe, at jeg må tøjle sulten, og at de bedste steder, især fredag og lørdag, ofte ikke vil have plads uden reservation. Men så må jeg jo bare bestille bord til næste dag. Som man siger i Toscana: Non puoi avere il lino e il cul caldo. Du kan ikke både gå iklædt hør og have en varm røv! Det er vist noget med mel og at puste på dansk.

Langt de fleste restauranter vil have menukortet udenfor, så du let kan orientere dig om retterne og prisniveauet. Det er en meget sympatisk tradition, som gør det lettere for alle parter. Hvis de ikke giver kunderne denne mulighed, må de nemlig finde sig i, at en vis procentdel går deres vej igen, efter at de ved bordet har fået udleveret menukortet. Det er der ingen skam i, hvis du ikke har kunnet danne dig et overblik over mulighederne først, så skynd dig ikke for meget med at bestille drikkevarerne, før du er sikker på restaurantvalget.

I mange af verdens mest besøgte byer risikerer du at blive antastet af tjenere, som forsøger at hale dig ind på deres restaurant. Enhver kan tænke sig til, hvad det siger om kvaliteten, når de har brug for at ty til den slags metoder. Fænomenet er heldigvis stort set ukendt i Toscana, hvor værdigheden udelukker en sådan opførsel, men jeg skal ikke kunne udelukke, at det forekommer tæt på Det Skæve Tårn i Pisa og på de mest overrendte strøg i Firenze. Begge steder skal du generelt holde dig fra at spise, hvis du har den ringeste kærlighed til det ægte Toscana eller bare til god mad.

Find din egen restaurant